Bilag 4 - Uddrag af Uddannelsesstyrelsens retningslinier af 23. sept. 1999 vedrørende
målbeskrivelse i eud.
Kompetencekategorier ved målformulering
'Med reformen indføres en ny fagterm: 'kompetence', der kort kan defineres som en
kapacitet til at udnytte de lærte kvalifikationer.
Kompetencebegrebet anvendes allerede i forbindelse med den merkantile reform i 1996,
men finder nu en mere generel anvendelse.
Kompetence skal i forbindelse med reformen forstås som et begreb, der vedrører
undervisningens mål - og som dermed har betydning for indhold og metodevalg. Det er
således ikke et begreb, der siger noget om, hvad en given person eller instans har magt
eller lov til, men tværtimod et begreb, der siger noget om, hvad en elev faktisk opnår
af anvendbare kundskaber og færdigheder.
Hvor kvalifikationsbegrebet ofte ses snævert i forhold til uddannelsernes interne mål
- det der bedømmes ved standpunktsbedømmelser, prøver og eksamener, er
kompetencebegrebet bredere. Ved en kompetence lægges der vægt på, at det lærte rent
faktisk kan anvendes i praksis i forskellige sammenhænge.
Dette kræver, at de opnåede kvalifikationer ses og forstås i en bredere sammenhæng,
hvor faglige, sociale og personlige kvalifikationer tænkes sammen i en helhedsforståelse
af, hvad eleverne bør have ud af deres uddannelse.
Kompetencebegrebet er på den måde et forsøg på at udvide uddannelsernes formål,
så dette kommer til at omfatte også en fleksibel og fremadrettet anvendelse af det
lærte.
Der foreslås anvendt to overordnede kvalifikations- eller kompetencekategorier, inden
for hvilke målene beskrives. Kategorierne er baseret på den eksisterende struktur med
områdefag, grundfag og specialefag, således at de kan tænkes ind i fagene og dermed
understøtte de politisk fastsatte formål.
Kompetencerne beskrives som dynamiske og procesorienterede og i relation til praksis i
en given sammenhæng. De oplistede kompetencekategorier skal ikke blot forstås som en
ramme for tilegnelse af færdigheder og holdninger, men ligeså meget som en fastholdelse
af en forståelse af kompleksiteten i den enkelte elevs udviklingspotentiale. Yderligere
skal de rumme mulighed for helhedsorientering i undervisningen samt for en
faglig/teknologisk fornyelse.
De nedenstående kategorier er ikke nødvendigvis fyldestgørende for enhver uddannelse
og kan derfor i fornødent omfang suppleres - og de vil til dels være overlappende.
Hensigten er at give et forslag til en systematiseret sprogbrug på grundlag af
traditionelt anvendte termer, samt at forsøge at fastholde kompleksiteten i
læringsmålene - og dermed i de kvalifikationer og kompetencer, som erhvervsuddannelserne
tilbyder.
Det foreslås, at det enkelte faglige udvalg gør sig overvejelser over, hvilke af de
nævnte kompetencekategorier, der er hensigtsmæssige i den enkelte uddannelses
sammenhæng, og evt.
supplerer med andre kategorier.
1) Fagligt erhvervsrettede kvalifikationer/ kompetencer
Fagligt erhvervsrettede og alment faglige kvalifikationer og kompetencer, der relaterer
sig til såvel områdefag som grundfag inden for en faglig fællesindgang eller på tværs
af flere indgange og til specialefag, områdefag og/eller grundfag i de enkelte
uddannelsers hovedforløb. Beskrives i brede og åbne termer: Teknologi og værktøj: Kan vælge hensigtsmæssigt værktøj/
teknologi/metode i forhold til en given opgave og under.hensyntagen til miljø og
arbejdspladssikkerhed, kvalifikationer, tid, økonomi, og kvalitet. Kan vedligeholde
maskiner og systemer samt diagnosticere fejl ved apparater, maskiner, værktøj ol.
Motorik og perception: Kan se, høre, føle, smage og lugte kvalitet af råvarer
og færdige produkter, kan tilsvarende opfatte personer, data m.m. og bruge de indhentede
informationer til vurdering af, hvilke værktøjer mv. der skal anvendes i bearbejdelsen
af det foreliggende.
Information: Kan tilegne sig og vurdere information, organisere og vedligeholde
forskellige datatyper, kan fortolke data og kommunikere og bruge computere mv. til at
finde og behandle data i forhold til en given opgave eller et givet problem.
Systemer: Kan forstå sociale, organisatoriske og teknologiske systemer, kan
overvåge og korrigere systemer. Kan igangsætte fejlfinding under uventede
omstændigheder. Kan bidrage til forbedring af systemer.
Ressourcebevidsthed: Kan planlægge og overskue en opgave og allokere ressourcer
i forhold til tid, penge, materialer, udstyr, lokaler og mennesker. Kvalitetsaspektet.
2) Almene og personlige kvalifikationer/ kompetencer
Kvalifikationer og kompetencer som vedrører udvikling af handlings- og
situationsorienterede potentialer. Retter sig mod undervisningen i alle en uddannelses fag
på såvel grund- som hovedforløb og beskrives i brede og åbne termer, som understøtter
helhedsorientering og mulighed for faglig toning: Sociale
og personlige kompetencer: Evne til at kunne samarbejde; kunne bidrage til udvikling
af arbejdet; vise kreativitet samt lyst og evne til kontinuerlig at lære nyt og tage
ansvar.
Kan arbejde i team, betjene og servicere kolleger, kunder og.andre interessenter. Kan
forhandle, arbejde med og forstå mennesker med forskellig social og kulturel baggrund.Sproglige, matematiske og rumlige kompetencer: At kunne strukturere;
vurdere udsagn og data; formulere, vurdere og forstå ideer og synspunkter, mundtligt og
skriftligt, rumlig forståelse mv.
Kognitive kompetencer: Omfatter blandt andet problemdiagnose og problemløsning i
forhold til nogle faglige problemstillinger; forståelse af hvor og hvordan den enkelte
bidrager til helheden i en arbejdsproces; analytiske evne og evne til at løse uforudsete
problemer alene eller som en del af et team.
Læringskompetencer: Har opnået indsigt i læringsprocessen, egne lærings- og
motivationsmæssige styrker og svagheder for på den måde at have skabt et beredskab til
livslang læringhave lært at lære.
Forslag til præstationsstandarder
Præstationsstandarderne har til formål at give ramme for beskrivelse, dokumentation
og demonstration af niveauer og progression i undervisningen i forhold til en given
aktivitet og eller opgavesituation.
Der har især tidligere - men også mange steder stadigvækværet en tradition for at
støtte sig til taksonomier udsprunget af et undervisningsteknologisk teorigrundlag, som
må forlades til fordel for bredere standarder, der giver rum for en faglig og personlig
udvikling, der går ud over de traditionelle mål i undervisningsteknologisk forstand.
Der foreslås tre niveauer, som relaterer sig til graden af kompleksitet og autonomi i
opgaveløsningen.
De tre niveauer:
- Begynderniveau. Eleven kan løse en opgave og udføre en aktivitet i en
kendt situation eller ud fra en kendt problemstilling eller kan udføre en mere
kompliceret aktivitet under vejledning.
På dette niveau lægges der vægt på følgende personlige kvalifikationer:
Lyst til at sætte sig ind i uddannelsens fundamentale kundskabs- og færdighedsområder
og til at udvikle ansvarlighed og grundlag for fortsat læring. På begynderniveauet
grundlægges ligeledes selvstændighed i opgaveløsning.Rutineniveau. Eleven kan planlægge og gennemføre eller løse et problem
i rutine- og/eller kendte situationer og omgivelser alene og i samarbejde med andre.
På dette niveau lægges der vægt på følgende personlige kvalifikationer:
Evne til selvstændigt at sætte sig ind i mere komplicerede problemstillinger og til at
kommunikere med andre om løsningen heraf. Yderligere lægges der vægt på fleksibilitet
og omstillingsevne.Avanceret niveau. Eleven kan vurdere et problem, kan planlægge, løse og
gennemføre en opgave eller løse et problem også i ikke-rutine situationer - alene
og/eller i samarbejde med andre under hensyntagen til opgavens art.
På dette niveau lægges der vægt på følgende personlige kvalifikationer:
Evne til at tage selvstændigt ansvar og vise initiativ til selv at formulere og løse
faglige og sociale opgaver og problemer.
Yderligere lægges der vægt på kvalitetssans og kreativitet.'
Denne side indgår i
publikationen "Pædagogiske og didaktiske overvejelser bag erhvervsuddannelsesreform
2000" som kapitel 22 af 23
© Undervisningsministeriet 2000
|