![](images/tom.gif) |
![](images/tom.gif) |
1. Resumé og
anbefalinger
Social- og sundhedssektoren afspejler i stigende grad den multikulturelle sammensætning
af Danmarks befolkning. Det stiller krav til fremtidens medarbejdere om at kunne begå sig
i forhold til andre kulturer og normer, dvs. at have interkulturel kompetence. Et
praktikophold i udlandet har vist sig at være et glimrende redskab til at opnå denne
kompetence, samtidig med, at de personlige kvalifikationer som åbenhed, tolerance og
ansvarlighed også bliver udviklet. Sosu-skolerne og arbejdsgiverne er bevidste om, at
dette er noget, der bør prioriteres.
Det kræver en strategisk indsats, hvor der afsættes ressourcer til arbejdet, og som
kan vise sig at være givtig i forhold til skolens optag af elever.
Social- og Sundhedsskolen i Københavns Amt iværksatte i 1998/99 et projekt, som havde
til formål at sende elever på praktik i udlandet under EU's Leonardo program. De mange
erfaringer fra både skolen og de deltagende elever videregives i dette temahæfte, hvor
de bruges som illustration til de generelle betragtninger, man bør gøre sig for at kunne
planlægge og gennemføre succesfulde praktikophold i udlandet.
![[Billede: Grafik viser en grænsebom hvorpå der står "UD", mens pile på vejen viser vej ind under bommen]](images/1.gif)
Skolens evaluering har givet anledning til en række råd til andre, der måtte ønske
at give sig i kast med en lignende udfordring.
- Man skal sørge for, at der er afsat ressourcer, at ledelsen bakker op om projektet, og
at samarbejdet med de øvrige aktører er sikret.
- Man skal starte i god tid. Det kan være en langvarig proces at motivere og afklare
eleverne, og selve den praktiske planlægning af praktikopholdet kræver tid. Både de
faglige udfordringer og personlige oplevelser er med til at motivere til et udlandsophold,
og man kan evt. lade tidligere praktikanter fortælle om deres oplevelser på
informationsmøder på skolen.
- Stoftrængsel kan blive et problem. Derfor skal der være skabt rum for, at de
internationale aktiviteter kan integreres med de øvrige elementer i uddannelsen.
- Man kan bruge de timer, der må anvendes til prøveforberedende fag, til kulturel og
sproglig forberedelse af eleverne.
- Man kan med fordel samarbejde med andre danske skoler og få råd og vejledning i at
lave ansøgninger. Man kan hjælpe hinanden med at finde praktikstederne i udlandet og
låne pladserne ud, hvis man ikke selv kan bruge dem. Skolernes aktiviteter er beskrevet i
deres årsberetning/årskatalog.
- Man bør deltage i internationale konferencer og bruge eksisterende
samarbejdskonstellationer til at udvide skolens internationale virkefelt. Man skal pleje
og vedligeholde sit netværk, og det er en god idé at koncentrere kræfterne om
afgrænsede geografiske områder. Det er ressourcebesparende at give eleverne et fast
tilbud i stedet for at arbejde ad hoc baseret, hvor hver enkelt elevs ønske søges
honoreret. Et praktikophold i udlandet kan evt. være et valgfrit element, som kan
indpasses i den nuværende udformning.
- Man bør indgå klare og tydelige aftaler med det udenlandske praktiksted om formål og
arbejdsopgaver under praktikken. Man skal være opmærksom på, at andre kulturer ikke
nødvendigvis læser aftalen på samme måde som én selv, og at man derfor bør være
fleksibel og tålmodig, både over for samarbejdspartnere, elever og øvrige
interessenter.
- Økonomistyringen er vigtig og skal tages hånd om fra start. Man skal afsætte god tid
til at lave ansøgninger og afrapporteringer og hellere gemme et bilag for meget end ét
for lidt.
![[Billede: Grafik viser en person på en talerstol der holder tale for en folkemængde]](images/2.gif)
Denne side indgår i
publikationen "Praktik i udlandet - for social- og sundhedselever"
som kapitel 1 af 11
© Undervisningsministeriet 2001
|
![](images/tom.gif) |